(untitled) (Tidsskrift for Praktisk Teologi, 2020)
Kirkemøtet har vedtatt et mål om å få én arbeidsgiverlinje i kirken. Dersom dette blir en realitet, erdet ikke noe formelt i veien for at soknepresten kan være daglig leder for en kirkestab, men er dethensiktsmessig? Nytestamentlige lederidealer bygger på metaforer som hyrde og tjener. Nådegavermå også spille inn. Jesu liknelse viser en leder som er raus heller enn rettferdig. Den som vil væreleder i kirken, må kunne identifisere seg med disse idealene. Gjennom sin ordinasjonsliturgi serdet ut for at kirken bestiller en prest som er mer åndelig tjenesteyter enn åndelig leder. Hva tenktereformatorene på 1500-tallet? Reformasjonen var en protest mot biskoper med for mye verdsligmakt. I følge CA5 er prestens tjeneste nødvendig og bærer kjennetegnene til hele kirken, men refor-masjonens skrifter sier ingen ting om at presten skulle ivareta andre oppgaver, snarere tvert imot.Derfor er det et paradoks at presten som kongens embetsmann i Danmark og Norge snart ble over-belastet med verdslig myndighet, noe som har skapt spenninger mellom folk og kirke. Lov ommenighetsråd fra 1921 søkte å fordele makten ved å gi menighetsrådet større innflytelse. Prest ogråd skulle virke sammen. Da ny kirkelov kom i 1996, ble presten avlastet fra mange administrativeoppgaver gjennom lovfestet daglig leder. Problemet oppstår når daglig leder mange steder bare harsmå stillinger, og presten likevel må gjøre daglig leders oppgaver. Man risikerer at samvirketmellom embete og råd forkludres, men hvis det ikke finnes andre til å være daglig leder, er det trossalt bedre at presten får oppgaven. Ledelse av kirkestab er likevel ikke et stort behov. Kirkeansatte ersom oftest selvgående. Viktigst er behovet for samhandling i kirkestaben. Her bør sokneprestenvære et eksempel og ta ansvar for en god samhandlingskultur.